TAPAHTUNUT AIEMMIN
Älä taistele painovoimaa vastaan. Olemme tulevaisuus.
He uudelleenohjelmoivat todellisuuden. –Sitäkö tämä on?
Teeskentelet, ettet voi uskoa mahdottomiin asioihin.
Oletko yhä koiranpentuni? –En.
Jos tämä on todellista ja tv: t puhuvat, vasarat vuotavat verta –
ja on maailma maailman alla...
Meillä ei ole asiaa sinulle.
Sanot "fuusio", kuulen "sota".
En ole vihollisesi.
Amerikkaan saapuminen
Aamen. –Aamen.
Aamen.
Nouskaa ylös.
Joki virtaa vuolaasti aamun sateen jälkeen.
Vesi on syvää.
Jos ette osaa uida, älkää lähtekö.
Onko selvä?
Mennään.
Pysykää lähellä. Hitaasti ja rauhallisesti.
Odota tässä, kunnes olemme kaikki yli.
Kiitos, Herra, tästä tilaisuudesta.
Pelastit minut.
Kiitos.
Mikä nimesi on? –Tiedät jo nimeni.
Kaikki, takaisin...
TULKOON SINUN VALTAKUNTASI
Mitä helvettiä tuo oli? Marilyn Monroe leijui huoneeseen –
teurasti aseman täynnä poliiseja ja jätti meidät.
Sitten minua pisti Jaska Jokusen joulukuusi.
Mitä ne ovat? –Sitä on vaikea määrittää.
Kyrväke, et ikinä vain vastaa kysymykseen.
Ei tuo ole kysymys, Shadow. Kysymys olisi: "Mitä uskot nähneesi?"
En tiedä, mitä uskon. He tappoivat ne poliisit.
Varoitus minulle, uhraus heille.
Uhraus?
Uhraus jumalalleko?
Mikä on jumala? Voimmeko edes tietää, että heitä on olemassa?
Ihmiset uskovat asioita, joten he ovat todellisia.
Tiedämme siis, että heitä on olemassa.
Kumpi tuli ensin, jumalat vai heihin uskovat ihmiset?
Joten... missä kaikki tämä oli, ennen kuin tapasin sinut?
Reunoilla, juuri ulkopuolella. Ikkuna on aina...
...mutta ihmiset eivät uskalla katsoa sen läpi.
Vankisellissä on turvallisempaa.
Emme ole turvassa nyt. –Ei. Emme ole.
Kuka sinä olet?
Jos kertoisin, et uskoisi.
Uskon jotain.
Näin vaimoni.
Tänään.
Hän...
Hän odotti minua huoneessani.
Hän palasi... elossa.
Kuolleena.
Ai?
Vaimosi on selvästi kiivas. Hän ei ole tottunut siihen, ettei saa tahtoaan läpi.
Pyysikö hän anteeksi tekojaan eläessään? –Tavallaan.
Rakas edesmenneesi on mennyt. Ehdotan, että teemme samoin.
Ehkä hän tulee takaisin. Ehkä meidän pitäisi odottaa.
Ehkä hän ei ollutkaan täällä. Oliko hän aave?
Uskotko nähneesi aaveen? –Ei, koska hän oli...
Hän oli kiinteä. Koskin häntä. Hän suuteli minua.
Kuollut vaimosi siis ilmestyi. Pelkäsitkö?
Joo, vähän.
Et kyseenalaista tästä mitään. Minä kyseenalaistan kaiken.
En ole niin nuori, että olettaisin kuolleiden olevan kuolleita –
eikä välissä ole aaveiden kirjoa.
Kokemukseni mukaan kuolleet, jotka eivät ole, harvoin palaavat ilman tarkoitusta.
En tiedä, mikä hänen tarkoituksensa oli. –Päästää irti sinusta. Autoon.
Olet nähnyt, keitä perässämme on ja mihin he pystyvät.
Voit jäädä tänne jos haluat, mutta minä häivyn.
Shadow!
Helvetti!
Missä helvetissä autoni on?
Anteeksi.
Missä helvetissä autoni on?
Poliisi uskoi auton kuuluvan kuolleelle naiselle.
Se kuuluukin kuolleelle, minulle.
Missä autoni on? –Poliisi hinasi pois.
Missä he ovat? Eikö heidän pitäisi olla rikospaikalla?
Poliisit ovat kuolleet. Minua onnisti ensi kertaa päiviin.
Hei. –Ovatko poliisit kuolleet?
Ovatko kaikki poliisit kuolleet? –Yössä on sinuakin pahempaa.
Onko sinulla auto? –On. On minulla.
Vauhtia sitten, puna-alapää. Menoksi.
Eikö hän olekin ihana?
Mikä on sinun? –Valitse yksi.
Helvetti sentään. Tuo.
Käynnistä se. Minä jatkan siitä.
Et jatka, kuollut vaimo. Et ilman minua.
Et ennen kuin se kolikko on taas taskussani.
Onnea vain sen kanssa. Ei. Tämä, ei tuo.
Tuolle hälyttimelle en voi mitään. Tämä hälytin on ystäväni.
Varasta sitten eri auto. En halua ajaa vanhalla taksinromulla.
Minä ajan. Sinä menet takapenkille.
Tämä auto on vessa. –Nyt se on sinun vessasi, kuollut vaimo.
Tein laskelmat. Tämä kertaa tuo on yhtä kuin olet mulkku –
jaettuna, että saan haluamani vain, jos annat sen –
on yhtä kuin, että annat sen minulle vain, jos et tarvitse sitä.
Kuten kaverini Jeesus Kristus, ainut mitä tarvitset, kuollut vaimo...
...on ylösnousemus.
Mainitsitko juuri Jeesuksen tutun tuttuna?
Minulla on tuttuja, ja heidän tuttujensa naapurit ovat, mitä kaipaat.
Ja kenet tuttusi tuntee?
Erään, joka voi herättää henkiin ilman lumottua kolikkoa.
Aiotko vakuuttaa hänet herättämään minut henkiin?
Osaan olla vakuuttava.
Helvetti! –Yritätkö nyt olla vakuuttava?
Olet surkea, ellet yritä vakuuttaa, että olet paskiainen.
Yritän vakuuttaa sinut elämään oikeaa elämää, ei tätä mätäelämää.
Tämä ei kestä kauaa, varsinkaan kuumana kesänä.
Tästä tulee muljua.
Eikä muljulla valloiteta miestä takaisin, jos mulju sitä haluaa.
Panepa se vaakakuppiin ja punnitse.
Mikä helvetti sinä olet? Mitä helvettejä te kaikki olette?
Kerro ensin, mikä helvetti sinä olet. Oikeasti, mikä helvetti olet?
Olen leprekauni. –Siinä onkin järkeä.
Onko? –Ei!
Lopeta taksini varastaminen.
Sanoitko olevasi leprekauni? –Sanoin.
Oletko tavannut jinniä?
Etsitkö jinniä?
Olen matkannut Mekan suuntaan päiviä etsien jinniä.
Leimuavat silmät, paskaa päässä? –Kyllä.
Ja ei, olettaisin.
Minulla on surkea säkä. En mieluiten olisi ratissa.
Hyvä. Minä ajan. –Niinkö? Ajat päin puuta.
Vie meidät Kentuckyyn. Voin kertoa, mistä löydät jinnin.
Ja mistä löydät koko parven jumalia ja puolijumalia, joka ainoan heistä.
Kunhan pääsemme Kentuckyyn.
Olet hämmentynyt. Näen sen. Ymmärrän sen.
Yleensä, kun suru on "kaupankäymisen" asteella –
se todetaan hyödyttömäksi ja siirrytään masennukseen.
Sinä kuitenkin teit pirun kaupat, etkä haluaisi palata suruun.
Mieti tätä.
Palanneet kuolleet ovat sitkeitä pirulaisia –
jotka pitävät kiinni, kunnes ovat valmiita, ja katoavat sitten.
Hei. Hei.
Tunnen lumouksen, joka poistaa surun surevasta sydämestä.
Entä lumouksen, joka lopettaa verenvuodon?
Tunnen myös lumouksen, joka parantaa sairauden.
Tunnen myös lumouksen, joka kääntää vihollisten aseet sivuun.
Tunnen lumouksen, joka parantaa kosketuksella.
Nyt olisi pirun hyvä hetki sille.
Voi... –Onko se tulehtunut?
Tavallaan. Tapasit varmaan linnassa herran –
joka voiteli keklun paskalla ennen puukotusta.
Siitä tässä on kyse. Paskainen pikku keklu.
Se liikkuu! Mitä helvettiä? –Tarvitsen lisää valoa.
Se vaatii vähän suostuttelua. Pahoittelut kylmistä käsistä.
Oletko nostanut matoja pintaan johtamalla sähköä maahan?
Tämä on sama juttu.
Tunnen sen kaivelevan sisälläni!
No niin.
Ihmisen päässä on aina ollut jumalan muotoinen aukko.
Puut olivat ensimmäiset sen täyttäneet.
Älä katso.
Herra Wood oli puut. Herra Wood oli metsät.
Hän oli vanha jumala, joka näki jotain uutta.
Hän näki jumalaa pelkäävän yhteisön kääntyvän täyteen teollistumiseen.
Mitä hän teki? Hän uhrasi puunsa. Hän uhrasi metsänsä.
Hänestä tuli jotain muuta.
Onko se poissa? –Mitä?
Tässä vaiheessa voimme vain katsoa ja odottaa.
Mutta jos se auttaa uupunutta päätäsi lepäämään, se on poissa.
Tämä on niin pirun sairasta.
Uskonto tuo pelon niille, jotka eivät pelkää mitään, jumalanpelon.
Sen pelon käyttäminen vaatii tiettyä sairautta.
New York pelotti minua. Pelkäsin mustia, sitä miten he tuijottivat minua.
Pelkäsin juutalaisia, niitä mustiin pukeutuneita –
joilla oli hatut, parrat ja ohimokiehkurat.
Pelkäsin ihmisten määrää. Kaikenlaisia ja kokoisia –
purkautui korkeista, saastaisista rakennuksista jalkakäytäville.
Pelkäsin soivia torvia ja hullua liikennettä.
Enää en pelkää mitään.
Minä pelkään, ettet ikinä sulje tuota pirun leipäläpeäsi.
Saan paniikkikohtauksen –
koska pelkään aidosti, ettet ikinä sulje pirun suutasi –
Ibrahim bin Irem.
Kuka hitto Ibrahim bin Irem on? Et ainakaan sinä.
Hän varmaan heittäytyi ulos autosta, jotta sulkisit suusi.
Tapoitko Ibrahimin?
En kerro. Olisit nähnyt, mitä minä olen tehnyt.
Tapoitko? –En.
En ole tavannut Ibrahim bin Iremiä.
Oletan, että hän sai uuden elämän, kuten minä.
Nimeni on Salim. Tai se oli Salim.
En tiedä, mikä nimeni on nyt.
Sait siis uuden elämän. Mitä vanhalle tapahtuu?
Paskat niistä mulkuista. Ette näe enää.
Joo. Paskat niistä mulkuista.
Noin sitä pitää. Paskat niistä mulkuista.
Tajusin juuri, etten enää ikinä näe äitiäni.
En enää kuule, kun hän sanoo nimeni.
En enää syö hänen ruokaansa.
Kiitos Jeesukselle siitä.
Enkä lausunut turhaan Herran nimeä.
Kiitän oikeasti Jeesusta, kun hänen ylösnostajansa tekee voodoonsa.
Pidä turpasi kiinni tuosta. Sitä ei ole tarkoitettu yleiseen tietoon.
Etkö olekaan leprekauni? –Hän on leprekyrpä.
Helvetti!
Jos vielä sanot tuon, revin huulesi irti.
Helvetti sentään!
Voinko polttaa? –Mieluummin ei.
Oikeasti? Takapenkki haisee siltä, että joku paskansi sinne.
Joku paskansikin sinne. Jos on pakko polttaa, avaa ikkunasi.
Oletko kuollut?
Haiset kuolleelta.
Se tosin saattaa johtua tupakasta.
Tämä on tuonpuoleiseni, Salim / Ei-Salim.
Rukoilitko toista elämää?
Joo. Jatkuvasti, kun olin pieni.
Pyhäkoulussa pakotettiin rukoilemaan.
Sanoin papille, etten osannut.
Hän kehotti rukoilemaan perheeni puolesta. Rukoilin, että he katoaisivat.
Tai että tapahtuisi onnettomuus. –Ja onnettomuushan tapahtui.
Nyt rukouksiini on viimein vastattu.
En rukoile pyytääkseni Jumalalta jotain.
Rukoilen kiittääkseni Jumalaa, kun toi minut tänne.
Tähän aikaan, tähän paikkaan, jossa tiedän viimein, mitä elämälläni tehdä.
Rukoilen, että löydän jinnin.
Hän on tuonpuoleiseni.
Tunsin hänet.
Tunsimme toisemme.
Nyt haluan tietää enemmän.
Oliko pullossasi henki? Hinkkasitko sen esiin hänestä, kulta?
MAAILMAN PARAS POMO
Tervetuloa Virginian Vulcaniin.
Missä kaikki ovat?
LAILLISET PIILOASEET TERVETULLEITA
Kaikki kaupungin asukkaat ovat omistautuneita kansalaisia.
Yhdelle sitkeälle uskomukselle omistautuneita.
Amerikalle.
Heidän Amerikalleen.
Amerikkoja ei ole vain kahta.
Kaikki näkevät Vapaudenpatsaalla eri kasvot.
Vaikka ne murenisivatkin kysellessä.
Ihmiset puolustavat lämmintä tunnetta, jonka heidän Amerikkansa heille antaa.
He puolustavat sitä... luodeilla.
Kadut voivat tarkoittaa kahta asiaa.
Säteilyä... tai jotain tällaista.
Hautajaiset? –Pikemminkin uhrijuhlat.
Ystäväni tuntien joku heitettiin tulivuoreen.
Oliko se ihmisuhri? –Viallinen kaide pajalla.
Pari kertaa vuodessa työntekijä putoaa.
Vakuutusyhtiön mukaan korvausten maksaminen tulee halvemmaksi.
Sama kuin heittäisi tarkoituksella.
Tuossa hän on. Väkijoukon edessä. Hänen luokseen he parveilevat.
Vulcan.
Se voi maksaa pullon somaa, mutta hän liittyy mukaan.
Menkää rauhassa.
Sinuna suojautuisin.
Grimnir!
Herrajumala, pallit palaa!
Miten voit, vanha äijä?
Minkä kiven alta sinä ryömit esiin? –Leikin vähän kuurupiiloa.
Piilouduin "heiltä" ja etsin sinua.
Mitä sinä minulta kaipaat, isukki? –Kaipaan uskoasi.
Olen aina uskonut.
Hän on kamuni Shadow Moon.
Se on siis totta. –Mitä olet kuullut?
Nimesi tuulessa.
Yritätkö aloittaa sotaa, oi sotaisa?
Olemme jo sodassa, ja häviöllä.
Sinä ja minä, me kaikki. He ovat valtaamassa Amerikan.
He vievät hunajan suistamme.
Minulta ei puutu hunajan makua.
Meiltä muilta puuttuu.
Järjestetäänpä sitten sinulle syötävää.
Tämä ei ole Kentucky. Missä on Kentucky?
Tämä valaistus ei imartele sinua, kulta.
Sinusta irtoaa melkoinen lemahdus.
Mitä saa olla? –Southern Comfort ja kokis.
Vodka raakana. –Onko suosikkimerkkiä?
Mahdollisimman lähellä pirtua. –Kahvi mustana, kiitos.
Tuon pöytään. –Etsimme pimeän nurkan tuulen alta.
Yritätkö nolata minut? Se räjähtää kasvoillesi.
Häpeän vuoksi kuolleet kulkevat vain öisin.
Ei minulla ole käyttöä häpeälle.
Häpeä, hengestä unelmoija, esti heittämisesi katolta –
kunnes pääsit Amerikkaan. Ja mitä sinä tiedät kuolleista?
Viikatemies piti kurssin, joten tiedän yhtä sun toista.
On helpompaa mennä elävästä pimeässä.
Sinä menet vain kuolleesta. –Hyvä.
Ei hyvä. Et halua ylimääräistä huomiota.
Ehkä sinä et halua ylimääräistä huomiota.
Minulla ei ole mitään häpyä.
Olet kuollut Indianassa, kuollut vaimo. Mitä teet täällä?
Vaivaako koti-ikävä? Paskat niistä mulkuista? Nyt tunget naamaasi niihin.
Sydämesi ei enää syki tälle elämälle, kuollut vaimo.
Tämä elämä on ohi.
Olen tuntenut sydämeni sykkivän vain kerran kuoltuani.
Kun suutelin Shadow'ta. –Ei hänen tarvitse tuntea mitään.
Murehdit elämisestä, mutta hänelle olet jo kuollut.
Hetkinen...
Suutelitko häntä? –Joo, suutelin häntä.
Panitko kielesi hänen suuhunsa? Oliko se kylmä ja kuiva?
Varmaankin. –Maistuiko se tupakalta ja yrjöltä?
Olin polttanut.
Ehkä suudelma oli virhe.
Olisi ehkä pitänyt syödä purkka tai pastilli.
Joo, vaikka pirun Tic Tac.
Jos miehesi epäili, oliko hänen vaimonsa kuollut, se lopetti epäilyt.
Kunnes kuolema meidät erottaa. Tajua jo! –Tajua mitä?
Hän on poissa. Miehesi tuli, näki sinut, maistoi kuoleman kielelläsi ja lähti.
Hän ei ole enää miehesi.
Hän on Wednesdayn mies. Näin hänen luovuttavan sen.
Tuossa pöydässä.
Siellä hän joi viimeisen lasinsa pahaa, ilkeää simaa –
ja teki sopimuksen paholaisen kanssa.
Miehenretaleellasi on uusi elämä.
Aloittaisit sinäkin.
Hänellä on uusi elämä. Hän ei vilkuile taakseen.
Vilkuilin. En vilkuile enää.
Shadow sai sydämeni sykkimään taas.
Miksi miehet tykkäävät anaaliseksistä?
Koska naiset eivät.
Ei kuten tämä Ibrahim bin Irem.
Siihen on nappi. Hän tykkää, kun takaovea rynkytetään.
Mutta sinunlaisesi rakkaus, kuollut vaimo, on todellista kuivana kakkoseen vetämistä.
Rakastat toista, vaikka tiedät, ettei hän pidä siitä.
Vaikka tiedät, ettei hän halua sitä.
Siinä sinulle syvällistä tietoutta.
Käärittynä seksuaaliseen vertaukseen.
Enpä tiedä. Tykkään todella anaaliseksistä.
Vanha hirttopuu. Pidätkö siitä?
En.
Iltaa. –Iltaa.
Betty on puunattavana. Jääkää vain, olette turvassa täällä.
Ei, meidän pitäisi mennä. –Höpsis. Viihdyt kyllä täällä.
Kaikki viihtyvät.
Ihmiset käyttäytyvät hyvin, jos heitä tarkkaillaan. He pitävät tarkkailusta.
Joku tarkkailee. –Joku tarkkailee aina.
Mitä teit tullaksesi tämän luomasi pikku universumin jumalaksi?
Uhrauksia.
Istukaa alas. Ottakaa lasillinen.
Eikö somani kelpaa? –Viinikellari pursuaa yli.
Ei sinulle.
Onko hän...
Kaikki tämä viallisesta kaiteesta.
Uhraukset ovat sinulle tuttuja.
Eivät he välitä enää uhrata. Eivät minulle.
He voisivat. Jos he eivät tee sitä, voit uhrata itse.
Olet tehnyt niin ennenkin. –Ja maailma avautui minulle.
Se on sittemmin sulkeutunut.
Oletko nähnyt hirtettyä miestä, Shadow?
Kurkku murskana, hapuilemassa elämää.
Joo.
Sitten tiedät, että se on hirvittävä tapa löytää uskonsa.
Ei uskon tarvitse jättää uskovia roikkumaan.
Olen tehnyt uskostani franchisen. –Franchisen?
Olet mitä palvot.
Tulivuoren jumala.
Palvojat pitävät tulivuorta kämmenellään.
Se on täynnä rukouksia minun nimissäni.
Tulen voima on tulivoimaa.
Ei jumalan.
Mutta jumalallista.
Ja he uskovat.
He henkistyvät aina, kun painavat liipaisinta.
He tuntevat lämpöni kupeillaan, ja se lämmittää heitä öisin.
Jumala siunatkoon uskovia.
Tule kanssani Wisconsiniin.
Seiso rinnallani. Avautukoon maailma taas meille.
Olin bussissa, ennen kuin maalasit sen keltaiseksi. Koska lähdemme?
Kun saat taottua minulle miekan tulivuoresi kuumuudessa.
Tarvitsen sen kupeelleni, kun seisomme rinnan.
Teen sinulle jumalan arvoisen miekan.
Luotatko häneen?
Tiedän, kuka hän on, kuka hän on aina ollut.
Siihen voin luottaa.
Kerroitko hänelle, että minut lynkattiin?
Se ei tullut mieleeni. –Hän tiesi, että minut hirtettiin puuhun.
Kuten myös ne, jotka hirttivät sinun puuhun.
Se on aika henkilökohtaista haistattelua sinulle.
Eikä henkilökohtainen haistattelu siihen loppunut.
Olen miettinyt vastahaistattelua –
ja ystäväni auttaa siinä.
Aiotko kertoa, mikä se on? –Kun olet valmis.
Et ole hetkessä. Huomiosi on muualla. Miksiköhän?
Lauran vuoksi. –Koska menetit hänet kahdesti?
Kun ajattelet häntä, avaako se ikkunan mielessäsi, Shadow?
Sulje silmäsi.
Näetkö hänet?
Missä hän on?
Hän on Indianassa. –Niin.
Äitinsä ison talon ulkopuolella.
Hän on ulkona kylmässä, mutta ei enää tunne sitä.
Tai ehkä hän ei muuta tunnekaan.
Hän on ikkunalla...
...mutta hengitys ei höyrysty lasiin.
Hän katselee perhettään.
He eivät näe häntä.
Mutta sinä näet hänet, etkö näekin?
Kysymys kuuluu...
...pystytkö antamaan sen hiipua pois?
Aja. –Paskat niistä mulkuista?
Paskat niistä mulkuista.
Kätesi eivät ole menettäneet taitoaan.
Olisi pitänyt antaa sinulle tuliase. Sitä voisit kantaa kupeellasi.
Koneellisesti tehtyjä aseita? Ennen teit kaiken käsin.
Käsityötaitoa, ei valmistusta. Tämä on käsityötaitoa.
Vaikka leikkaisit kurkkuja parhaalla terällä –
tästä hetkestä lastenlastesi kuolemaan –
tuliase vuodattaisi tuplaten verta päivässä.
He tekevät veriuhreja sinulle. Luotien vuodattama veri.
Veriuhri olisi tarpeen sinullekin.
Miksi teet, mitä teet?
Sinulla on omasi. Haluan, että muutkin saavat omansa.
Se vaikuttaa oikealta.
Sinulle.
Kerroitko, että olemme täällä?
Kyllä.
Ovatko he tulossa?
Ovat. –Myit meidät.
Et taida liittyä seuraamme Wisconsinissa.
Minua on neuvottu pysymään neutraalina.
Neutraali epäoikeudenmukaisuuden edessä on sortajan puolella.
Eivät he ole sortajia.
He ovat vuorovesi. He ovat painovoima.
Näit, mitä olin.
Olin tarina, jota ihmiset eivät muistaneet kertoa.
Ja he antoivat minulle tuliaseen.
He antoivat taas voiman käsiini, ja voin kertoa, että se tuntuu hyvältä.
Jokainen täydessä elokuvateatterissa ammuttu luoti on rukous minulle.
Ja se rukous saa heidät rukoilemaan yhä kovemmin.
Ja niin teit uskostasi franchisen.
En ole ikinä kaivannut uskonnoltani moraalia.
Niin moraaliset kuin materialistiset uskonnot –
tarvitsevat marttyyreja. –Se on sinun roolisi tässä. Marttyyri.
Ei. Se on sinun roolisi, ystäväni.
Vannoit uskollisuutta minulle ja taoit miekan.
Ja he tappoivat sinut sen tähden.
Voi paska.
Helvetti sentään.
Mitä menit tekemään? Mitä hittoa menit tekemään?
Mitä sinä teet? –Langetan kirouksen.
Kiroan koko helvetin helahoidon.
Allahu Akbar. Jumala on suuri.
Elämä on suuri, Salim / Ei-Salim.
Elämä on suuri.